Synes du, at mor er lækker?
- Nej, egentlig ikke. - Hvorfor ikke?
Det ved jeg ikke. Hun er ikke... min type.
Ville du heller ikke synes det, hvis hun ikke var vores mor?
Alle meninger er jo subjektive.
Måske er hun smuk på en universel måde. Hvad fanden ved jeg?
Jeg tænder bare ikke på hende.
Tror du, at andre synes, hun er lækker?
Aner det ikke. Nogle elsker jo McDonald's.
- Det gør jeg. - Og du synes også, at mor er lækker.
- Hvorfor tog det så lang tid? - Fandt du en stor, fed bejler...
...der kan få stressniveauet ned forud for familieturen?
Hold mund og sæt dig ind, Elliot.
- Hvor har du penge fra, Ben? - Far.
Hendes toiletflirt var åbenbart ikke særlig tilfredsstillende.
Spænd sikkerhedsselerne.
Funker det?
Okay...
Værsgo!
Nå... Lynn...
- Hvor skal vi hen? - Til Annapolis i Maryland.
Hvorfor skal vi til Annapolis i Maryland?
Fordi min ældste søn, din bror, skal giftes.
- Hvad hedder han? - Dylan.
Er hans kommende brud fra Annapolis?
- Ja, det er hun. - Og hvad hedder hun?
Hun hedder Heather, Elliot.
Kan du lide hende Heather Elliot?
Hun er rigtig sød.
- Du har tre sønner, ikke, Lynn? - Og en datter. Din søster Alice.
Er hende... hende Alice -
- fra et tidligere ægteskab eller fra det nuværende?
- Hun er fra et tidligere ægteskab. - Og...
Din datter, Alice... bor hun hos dig eller hos din eksmand?
- Hun bor hos os, Elliot. - Lad os vende tilbage til Dylan.
- Bor han også hos "os"? - Det er ikke morsomt, Elliot.
Jeg prøver bare at fastslå, hvor de to ældste børn bor.
- Jeg har i hvert fald fået nok. - Okay...
- Så vender vi bare tilbage til det. - Vi vender ikke tilbage til spor.
Jamen, så går vi videre.
Så går vi videre.
Din datter, Alice... deltager hun i brylluppet?
Hvorfor gør du det her, Elliot?
Hvorfor jeg gør det? For at dokumentere turen -
- og brylluppet og familiesamværet.
Jeg vil ikke være med.
- Vil du ikke have det foreviget? - Nej.
Hvordan kan vi så være sikre på, at det har fundet sted?
- At hvad har fundet sted? - Brylluppet.
Alt det, der omgiver ægteskabet?
- Det bliver garanteret filmet. - Nej. Det bliver kun overfladisk.
- Ved du hvad? Jeg har fået... - Pas på, mor! For helvede da!
Sluk så for det forpulede kamera, Ben! Sluk for det!
Taylor siger, at mor og far købte mormor og morfars hus til dem.
Det næste døgn vil jeg ikke høre ét ord mere fra jer to.
Mener du det?
Tror du, det er gas? Jeg inddrager alle jeres goder.
- Og dem har du en del af. - Det gælder også dig, Elliot.
Alice kommer om tre dage. Gør det nu ikke sværere for mig, end det er.
- Okay. - Og ingen rygning.
- Morfar er allerede ved at dø. - Men ikke på grund af rygning.
Det er da ligegyldigt.
Og bare så du ved det:
Sidst, du var på afvænning, sagde jeg, at du var i Sverige.
Sverige?
Hvad?
Du godeste... Jeg ved ikke en disse om Sverige.
Pis!
Skønt!
- Hvad er der sket? - Fars puls blev for lav igen.
Han har det fint. Men lad være med at gå derind.
- Far! - Pacemakeren gør, hvad den skal.
- Mor? Er du okay, mor? - Ja, jeg har det fint, skat.
- Jeg er ikke med. Et hjerteanfald... - Det var ikke et hjerteanfald.
Fentanylet påvirkede hans pacemaker og hjertefrekvens.
- Jamen, skal han ikke på hospitalet? - Vil du ikke op og pakke ud?
Jeg forstår godt, at De er bekymret, men han skal bare hvile sig.
Ring gerne til hans læge i morgen, men hans værdier ser fine ud.
Tak, fordi du kom, Jason. Det var rigtig pænt af dig.
- Har din kone født? - Om to uger.
Jeres mor er altså dejlig, piger.
- Pjat... endnu en gang tak. - Må jeg spørge om noget?
Falder man om, hvis man vejer 60 kg og tager sådan en og Dexamfetamin?
- Hvornår skal vi spise? - Aner det ikke. Vær tålmodig.
Er du okay? Du ser lidt bleg ud.
- Du mangler D-vitamin. - Jeg dyrker bare ikke solen.
- Er det utrendy? - Det er vel det goth-halløj.
Nej, jeg er ikke goth.
- Du har da altid sort tøj på. - Det er han. Er han ikke?
Kan I huske, da han var 12 og havde Lynns trusser på under sine jeans?
Vildt morsomt. Det har du ikke mere, vel?
...stegt og grillet kylling...
Så er der mad!
De siger, at det er klimaforandringen.
Den varmeste sommer til dato var tilbage i 50'erne.
Nej. Hvor har du det fra?
Gennemsnitstemperaturen er steget med 0,8 grader siden 1880.
- Er han Doogie Howser, eller hvad? - Nej, han var reservelæge.
Jeg blev skrækslagen, da jeg så ambulancen.
Han har det ikke dårligt. Han keder sig bare.
Men han kæmper, mor. Det gør han.
Et dobbeltløbet gevær kunne ikke få ram på ham.
- Hans hjertekapacitet er 30%. - Ja, men han er ved godt mod.
Iltmangel...
Jeg vil bare godt sige til jer alle sammen -
- at mine martinier er fantastiske.
Sæt dig ned.
Vent, til du ser Heathers veninder. Din pik dør, kraftedeme!
Så lækre er de.
- Dør min pik? - De kællinger er så pisselækre.
Total topklasse.
De er et drømmeknald.
Spændende.
Håber, det er okay, at jeg har suppleret med lidt coke.
Det slår da den hostemedicin, jeg tog i går aftes.
- Hvad mener du med først på fredag? - Bare, at det er der, Alice kommer.
- Prøvemiddagen er jo på lørdag. - Det ved jeg godt. Det skal nok gå.
- Kan hun ikke komme tidligere? - Nej, hun skal noget.
- Og så skal Lee heller ikke køre. - Jeg troede, han lejede en bil.
Vær nu sød, Bonnie, jeg er lige kommet.
Hids dig nu ikke op. Jeg spørger bare!
- Begynd nu ikke på noget, vel? - Det gør vi heller ikke!
Kan vi ikke bare enes, piger? Hvem var det nu, der sagde det?
- Ham betjenten, du ved... - Den sorte fyr.
- Den er blind. - Hvem?
- Hunden. - Gudskelov for det.
Sikken guds gave.
Kunne den hund se sit udstyr, ville den sgu tage livet af sig.
Min mor har designet tøjet. Hun vil starte et firma, siger hun.
Det lyder som en god idé. Jeg prøver at støtte hende.
Frækt tøj.
Det er fandeme fascistisk! Det er mishandling.
Jeg har altid sagt det. Alt handler om Lynns families problemer.
- Det handler om Dylans bryllup. - Men han vil have hende med.
Og nu går hun til psykolog for at kunne tale med sin eksmand Paul.
- Hvorfor spørger du om alt det? - Elliots læge vil godt vide det.
Det er der ikke noget af.
Så ingen i din familie har altså lidt af depressioner eller tvangstanker?
Niks. Nej.
- Hvor er han så fra, mor? Mars? - Måske.
Men havde farfar ikke en eller anden slags?
- Drak han ikke ret meget? - Jo, men det var...
- Drak han sig ihjel? - Nej, selvfølgelig ikke!
Han...
- Du ved, han... - Hvad?
Han skød sig.
- Skød han sig? - Ja.
- Det siger da en hel del. - Det var en anden tid, Lynn.
Der var mange, der skød sig under depressionen.
Jeg var ikke supervild med Sverige.
- Der var hundekoldt. - Var der?
Selv i juni?
Ja. Måske var det bare min forudfattede mening om Sverige.
Formentlig.
Det var nok bare psykosomatisk. Jeg har angst.
- Jeg får medicin. - Det ved vi godt.
...vores intellekts begrænsede spektrum.
Vores forfædre kæmpede, sloges og døde.
Det er eddermame bare ikke rigtigt.
Bliver det ikke underligt at møde mors eksmand?
Det gør det vel.
Jeg har ikke engang set et billede af ham.
Det har jeg.
- Hvordan ser han ud? - Meget almindelig.
Han ligner T.J. Vores gamle babysitter.
Men var Paul ikke sådan en...
...voldelig en?
Jo, det tror jeg nok.
Har du så tænkt dig at banke ham?
Hvorfor skulle jeg banke ham, Ben?
Det ved jeg ikke. Fordi han slog mor og sådan.
Altså...
Jeg har også slået mor.
Kom nu...
Pis!
Er du sikker på, at du er stærk nok til at komme, Alice?
Nej... Ja, ja.
Fint. Jeg spørger bare.
Nej, nej. Det skal nok ordne sig. Jeg taler helt roligt med Paul.
Jeg gør præcis, som dr. Marcus har sagt.
Hvorfor skulle vi skændes?
Det bliver bare Paul og mig og den psykolog, vi fandt på nettet.
Bare rolig, Alice.
Lige præcis. Det er det, der er tanken. Kun det.
Hold da helt kæft...
Hallo, jeg skal nifle!
Pis!
Donna! Gå ind og spørg din far, hvad han vil have til morgenmad.
Kom. Så går vi ind og spørger. Vi går ind og spørger.
Nu går vi ind og spørger far, hvad han vil have.
Hej, skat.
Hvad vil du have til morgenmad?
- En skål liv. - Det har vi ikke mere af.
Græder du?
- Nej, nej. Det er... - Er du sikker?
- Ja. - Godt...
Hvad vil du have til morgenmad?
Pandekager. Godt brune.
Okay. Kom så her, din lille lugtevuffelivuf.
Sig: "Jeg er en lille lugtevuffelivuf."
- Jeg tror, at far har grædt. - Ser han "The Price is Right"?
Det er den pokkers reklame for hjertestartere.
Den rører ham virkelig.
- Hvad ville han have at spise? - Pandekager. Godt brune.
- Har du spist? - Nej, jeg skal være færdig.
- Hvorfor? - Jeg tager hen til Paul.
Jeg fatter det simpelthen ikke.
Hvad er det, du ikke fatter, mor?
Du beder om ballade. Hvorfor kan vi ikke bare hygge os?
Du skal altid lave rav i den.
- Hvad laver du i mit badeværelse? - Lagde et rør.
Et rør. Altså en pistol. Det er slang for en.22-pistol.
Jeg lavede stort. Nr. 2. Altså, tallet.
Jeg var ude at lave bummelum.
Var ude at skide.
- Hvad er der med dig? - Min diagnose...
Den kender jeg godt, Ben. Jeg er din mor!
Er det mine gener, eller er?
Er jeg en dårlig mor?
Det har jeg faktisk tænkt over -
- og både Elliot og jeg har problemer.
Det kunne måske være fars gener, men Alice er også skideskør.
- Ikke bande, Ben. - Nej, undskyld.
Dylan er den eneste, der er normal.
Og ham har du nærmest ikke opdraget.
Derfor må det være din fejl, for du er eneste fællesnævner.
Hvor jeg dog elsker dig højt. Giv mig et kram.
Har du vasket hænder?
Okay...
Smut du bare.
- Jeg er på vej. Hej, hej. - Farvel.
Vil du være sød at bære de her ind til bedstefar?
Det med de godt brune pandekager har stået på i to uger.
Hele hans liv har de skullet være gyldne og luftige.
Nu skal de være sortere end damen på glasset med sirup.
- Du er en rigtig sydstatspige, mor. - Hold det for dig selv.
Okay. Du er alligevel dobbelt så gammel som borgerrettighederne.
- Tag du en brik, Donna. - Undskyld.
Græd morfar stadig, da du kom ind til ham?
Det ved jeg ikke. Han var der ikke.
Kig ude i laden, Taylor!
Hvor er du, far?
Kom så, blod. Op til hovedet.
Morfar?
- Han er her ikke. - Nej, nej.
Far?
Undskyld.
- Undskyld. - Pis!
- Davs, Lynn. Dr. Stanwick. - Rart at møde Dem.
- Kom indenfor. - Hej, Lynn. Du ser godt ud.
- Lynn... - Hejsa. Jeg vidste ikke...
Jeg synes da, at jeg ville med. Du sagde, at der er familiekrise.
Ja, jeg sagde til Paul, at det var vigtigt.
Lad os sætte os ned.
- Lynn har forklaret, at din søn... - Voressøn.
- Vores søn. - Godt så.
Dylan og Alice er dine og Pauls børn, Lynn.
Og Dylan har bedt Alice om at være brudepige til brylluppet på søndag.
Det er korrekt. Og...
Alice... hun har det lidt svært lige i øjeblikket -
- derfor tænkte jeg, at det kunne være en god idé, hvis Paul og jeg -
- talte nogle ting igennem, før hun kommer på fredag.
Far!
Hvor er du?
Hvordan kan det være min fejl? Jeg har ikke set min datter i syv år.
Og jeg aner ikke hvorfor. Det var ikke mit ønske.
- Nej, det var Alices. - Var det det? Eller var det dit?
Du har i hvert fald ikke forsøgt at fremme sagen.
Hvis det er sandt, vil jeg bede Alice om en forklaring.
For nu vil jeg have løst det her én gang for alle.
Nej, det er præcis det, jeg forsøger at få dig til at lade være med.
Var det her et stunt for at få mig hertil -
- og meddele, at jeg ikke må tale med min datter til min søns bryllup?
Måske er det ikke længere op til dig. Og måske skræmmer det dig.
Alice er faktisk gammel nok til selv at bestemme.
Det må Alice og jeg tale om. Det vedkommer ikke dig.
Faktisk vedkommer det her slet ikke dig, Patty.
Det gør det da i høj grad. Jeg er hendes stedmor.
Hvordan det? Hun opfatter ikke engang ham som sin far.
- Men det er han altså. - Nej.
- Jo, jeg er. - Nej, du er ej.
- Det indebærer et vist ansvar. - Det gør det også at være mor.
Jeg forstår godt, at det er et følelsesladet emne -
- men lad os prøve at holde os til sagen.
Jeg tror ikke, at Lynn mener, Alices problemer er din skyld, Paul.
Fint. Men jeg må vel godt tale med min datter om, hvordan hun har det.
Hvis min datter er i en eller anden selvdestruktiv fase...
- Vent... tror du, at det er en fase? - Det sagde han ikke.
- Det gjorde han da! - Men det var ikke det, han mente!
- Jeg vil beskytte min datter. - Mod hvem?
Mod dig! Jeg har jo lige forklaret det.
Du nyder simpelthen at splitte vores familie ad.
- Er det ikke det, det handler om? - Er det versionen?
Er det det, du fortæller folk? At jeg ville forlade dig med vores datter -
- og glemme alt om min søn. Var det historien, da du fandt hende?
Udelod du den del, hvor du sagde: "Flyt du bare, Lynn."
"Tag bare Alice. Men tager du Dylan, tager jeg begge dine børn fra dig."
- Hvad har du ellers udeladt? - Jeg elsker min datter.
Det ved hun åbenbart ikke, og det forstår jeg ikke.
- Det forstår jeg ikke. - Op i røven med det. Jeg ved kun...
...at min datter har skåret i sig selv med et barberblad i seks år.
Et barberblad! Hvad er det, du ikke forstår, egocentriske svin?
Farmand?
Farmand!
Farmand...
Åh, farmand...
Du godeste... farmand.
- Hvad fanden laver du herude? - Det ord må du ikke sige.
Det er tredje gang på en måned.
Jeg kan bare ikke klare det mere.
Filmer du det her?
I behandler mig som et dyr.
Sådan er det bare.
Det er enten det her eller plejehjem. Du vælger selv.
- Godt, drenge. - Jeg er ikke noget dyr.
Heather ser dejlig ud. Hun har tabt sig meget.
Ja, hun ser rigtig godt ud.
- Jeg mødtes med Paul tidligere. - Det sagde far.
- Hvordan gik det? - Rigtig godt. Det går fremad.
Nå... ser han ikke fantastisk godt ud?
- Hvornår sås I sidst? - For et halvt år siden.
Er det rigtigt? Det glæder mig, at du kan være sammen med din mor.
Pis...
Patty bliver ved med at spørge, om jeg vil følge hende på plads.
- Selvfølgelig. Det er klart... - Er du vanvittig?
Du er min mor.
Og den dreng...
Hun havde vel en dildo liggende.
Nej, og hør så. Hør så... Så åbnede jeg badeværelsesdøren -
- og der stod Elliot -
- splitternøgen -
- og tog Lynns læbestift på.
Hvad så?
Jeg hygger mig med familien.
- De står jo alle sammen derovre. - Det er jeg klar over, tak.
Hvad er det så, du laver?
Ikke noget... Ben. Overhovedet ingenting.
- Virker folk tilfredse derude? - Ja afgjort, far.
- Skal græsset slås, synes du? - Nej, slet ikke.
Havefolkene passer det rigtig fint.
Jeg bor her og synes, at jeg selv burde gøre det.
Ja, men er det ikke rart, at du slipper for det?
Er du klar over, at Elliot ikke har sagt et ord til mig?
Han har ikke engang hilst på mig.
Elliot... Elliot har det svært. Det er ikke let at være 17.
Jeg forstår ikke, hvad det svære i hans liv er.
Han er en pæn fyr, I har masser af penge, og han går i gode skoler.
- Som han så bliver smidt ud af, ja. - I er ikke skrappe nok.
Du sætter ham ikke nok på plads. Han bliver ikke straffet.
Vi straffer ham faktisk.
Elliot har en kemisk ubalance i hjernen. Sådan er det.
Han lider af depressioner, tvangstanker og sgu også Tourettes.
Han får voldsomme angstanfald og har svært ved at styre sine følelser.
Nu er han i behandling og har fået det bedre.
Det er godt, skat.
Er du kommet dig over chokket, Tiffany? Er du klar? Så starter vi.
Der er skåret ned i sundhedsvæsnet. På kræftoperationer...
- Nu kommer virkeligheden, Dylan. - Nej, hun er god nok.
Vil du blive ved med at gentage det? Det er jo ikke "Peter Pan".
Vi kan klappe og sige, at vi tror dig.
Derfor er det ikke sikkert, at sex med Klokkeblomst er skønt for evigt.
- Klokkeblomst er da lækker. - Klokkeblomst er meget lille.
- Hvad skal du senere? - Drikke om kap med morfar, måske.
Vi tager et glas sveskejuice, når vi ser Fox.
Den, der først skal skide, taber. Jeg vinder sikkert.
- Det bliver man sgu da træt af. - Nej.
Jeg tror, vi tager til fest. Tag med.
Det må... det må jeg hellere sige til min mor.
Vi kører nok om ca. 20 minutter.
Jeg må hellere tage et bad. Det er en uge siden.
Ja, gør du det.
Vask hår og tag lidt af din mors læbestift på.
Det, du nu skal, for at blive pæn til aftenen.
- Der er mere i den historie... - Jeg tager pis på dig, mand.
Du griner, når du hører, hvad jeg egentlig lavede.
Vi tager bare pis på dig, mand.
- Vi dømmer dig ikke. - Gør, som du vil.
...en stor fejl.
- Hvem taler du med? - Din far.
Jeg tænkte på at tage i byen med Brandon i aften.
Jeg ringer lige tilbage om lidt.
Niks. Klokken er 22.
- Og hvad så? - Hvad mener du med "hvad så"?
Hvorfor må jeg ikke det?
Fordi jeg siger det.
Fordi han er fem år ældre og ikke er godt selskab.
Hvad skal jeg så lave? Spille spil med din syge familie?
- Vær lidt sammen med morfar. - Han er jo en zombie, for fanden.
- Ikke så ond, Elliot. - Undskyld...
Han ser Fox News, mens han sover. Det er en typisk zombieadfærd.
- Har du drukket? - Nej. Selvfølgelig ikke.
- Har du taget stoffer med Brandon? - Nej!
- Gu har jeg ej! - Du skal ikke lyve, Elliot.
Jeg lyver ikke, mor.
- Hvorfor er du så provokerende? - Det er jeg heller ikke!
Jeg mener det, Elliot, hvis du har fået tilbagefald -
- hedder den Silver Hill igen. Jeg tager ikke flere chancer.
Hold så op med at være sådan en dum kælling, mor!
- Sådan skal du ikke tale til mig! - Så drop dine beskyldninger.
Dæmp dig lige.
Hvorfor skal du være sådan en dum kælling? Hvad er dit problem?
- Træd lidt tilbage. - Hvorfor? Jeg gør ingenting.
Jeg gør ikke noget.
- Din lede fisse! - Nej!
Jack er let og han er rap
Til limbo Jack er superskrap
Vi får en fed polterabend.
Undskyld, undskyld.
Hvor blev den skid til Elliot af?
Det er bare så skræmmende. Bliver du ikke også selv bange?
Kan du overhovedet mærke, at det sker?
Ja, men det er -
- som om der bliver tændt på en kontakt, og så eksploderer det.
Men hvor kommer det fra?
For din reaktion på ting er virkelig ekstrem.
Det er simpelthen ikke normalt.
Det er bare, som om...
I det øjeblik, jeg kommer her, er jeg nødt til at lyve.
Jeg måtte lyve om Sverige, for helvede.
Og skjule, at jeg har de lorteproblemer.
Man kan bare ikke slippe for dem.
- Det ved jeg godt. - De ser kun en i perioder...
...med ujævne mellemrum.
Det er som regel pinligt, fordi det er noget lort at være teenager.
Og det holder folk fast i og bringer det på bane, hver gang man kommer.
De har ikke andet.
De kender dig ikke, Elliot.
Det eneste bånd mellem os er altså vores livs lorteøjeblikke.
Lort, man ville ønske, aldrig var sket.
Alt det, man prøver at undgå.
Alice skal ikke komme og tage stilling til sin traumatiske barndom.
De fatter ikke, hvor pisseskadeligt det kan være, selv om du siger det.
Det vil de aldrig kunne
Derfor knokler du på...
...Alice skærer i sig selv -
- og jeg ender som Glenn Beck, for helvede.
Fortæller du far om det?
Ja. Det er jeg nødt til.
- Graver vi så indtil? - Det står, hvor det skal.
- Det må jo ikke... - Jeg hedder Lynn Helman.
- Davs. Fred. Sjakbajs. - Kan jeg hjælpe dig med noget?
Ja, hvis du ved, hvordan man får en 4 m lang pæl i jorden -
- uden at beskadige vandingsanlægget.
- Er du lige vågnet? - Nej.
Jeg tænkte på, at teltet måske står forkert.
Hvis vi vendte det den her vej...
Vi har faktisk talt en del med Heather og Dylan om det her.
De havde jublet over dit input for en måned siden -
- men Fred og jeg har vist styr på det.
Det har vi. Nu har jeg jo også fået ordrer fra den lille dame i...
- 15 år. - Er jeg ved at blive gammel?
- Du har jo ikke forandret dig spor. - Du ser mig også altid...
- I fuld krigsmaling. - Og den er flot.
Altså... du er bare så sød.
- Nu kommer Paul efter mig. - Jeg er ved at få pollenmigræne.
- Jeg går ind. - Jeg videregiver din holdning...
...til Heather og Dylan.
Donna? Donna! Donna!
- Flot hat, Donna. - Tak. Tak.
- Tænk, at hun bare overtager sådan. - Nogen skulle jo hjælpe Heather.
- Hendes mor har lupus. - Nej, hun er kronisk træt.
- Og alle ved hvorfor. - Hun kan jo ikke hjælpe til.
Det er så trist. Pauls firma har sat teltet op helt gratis.
- De har sparet en formue. - Og det flirteri er så upassende.
Og så den... den Tarzan-mundering.
- Du er iført slåbrok. - Jeg er lige vågnet.
Sænk paraderne. Vi er ligeglade. Vi er ligeglade.
- Er Alice... selvmordstruet? - Nej, selvfølgelig ikke.
Men tror du, at hun på et tidspunkt...
Nej, Ben. Nej.
Hun skal nok klare den.
Ja, sikkert...
Naturligvis.
Okay?
En anden ting: Tror du, at autister ved, at de er autister?
Det afhænger nok af, hvor alvorligt det er.
Men i de fleste tilfælde ved de det nok.
Okay, for... jeg ved godt, at jeg har Aspergers i mild grad -
- men... jeg troede ikke, at jeg var autist.
Det er du heller ikke. Hvorfor?
- Er der nogen, der har sagt det? - Ja.
Donna, Bonnie og mormor talte om det.
- Mens du var der? - De vidste ikke, at jeg hørte det.
Men min hørelse er helt fantastisk. Jeg kan høre ting under 20 hertz.
Jeg forstår bare ikke, hvorfor kjolen skal laves helt om.
Der skal bare ærmer på. Det er ikke noget at snakke om.
- Måske ikke for dig. - Hvad mener du med det?
Jeg tror bare gerne, at Alice vil være som de andre gæster -
- og ikke være den, alle kigger på.
- Det er ikke til debat. Færdig. - Lad nu være.
- Der er ikke noget. - Du hidser dig op. Har jeg ikke ret?
Hallo? Davs, Paul.
Det er vidunderligt. Vi glæder os alle sammen så meget.
Ja, nemlig.
Joe bliver... han bliver svagere.
- Ja. Han siger altid... - Jeg så en dokumentar...
- Om nogle gode doo wop-sangere. - Shh, Donna.
Hvad er der? Nå, Paul... De taler sammen de næste 20 min.
Det ved jeg godt.
Ja, sådan er Lynn.
Det ved jeg godt. Ja...
- Nå! Hvornår? - Lige nu kunne jeg slå dig ihjel.
Så bliver du nødt til at komme forbi. Så giver jeg kaffe.
Godt. Så ses vi snart, ikke?
Okay, Paul. Hils pigerne fra mig.
Hej så længe.
Mor? Hvad gjorde du?
- Hvad? - Inviterede du dem?
Jøsses...
Foregiver du at være glemsom, eller er du fatsvag?
Hvad mener du?
Hvordan tror du, det føles for mig?
Pludselig blev der en masse ståhej.
Alle på skibet råbte og skreg.
Derfor styrtede jeg ud og løb op på øverste dæk -
- for at finde ud af, hvad der foregik. Der stod en dame.
Hende kiggede jeg så på. Jeg kiggede -
- og pludselig gik det op for mig -
- at det var Doris, der stod og ventede på mig.
Morfar?
Døde han lige, mens han blev filmet?
- Rolig... - Det er ikke morsomt.
- Undskyld, jeg ville ikke... - Det var falsk alarm. Bare rolig.
- Hvad skete der? - Han så død ud.
- Er der sket far noget? - Noget skete der.
- Nej, der gjorde ej. - Jo. Vi troede, at han var død.
- Vi har filmet det. - Hvad har du gjort ved ham, Elliot?
- Ikke noget, mor. - Hvad lavede du med kameraet?
Han fortalte om 2. Verdenskrig og...
- Bragte du politik på banen? - Nej!
- For helvede da! - Elliot!
- Har I ikke hørt bandeord før? - Gå op på dit værelse, Elliot.
Jeg er ikke seks år gammel og bor her ikke.
Sidst jeg så efter, stod dit navn sgu på døren.
- Du er et røvhul, du er. - Det skulle jeg ikke have sagt.
- Ud med dig. Ud! Ud! - Jeg er på vej, mor!
- Er du ikke? - Luk røven, Paul!
- Sikken opførsel. - Hold nu din kæft, Paul.
Det må I undskylde. Undskyld.
Er der nogen, der kunne tænke sig te eller kaffe?
Vil du sende den rundt?
- Til Paul. - De ser lækre ud.
Vent, til I ser Alice. Gud, hvor er hun smuk.
Og knivskarp. Superkvik.
Jeg glæder mig meget til at tale med hende.
Selv om Lynn ikke synes, at det er en god idé.
- Det har jeg ikke sagt, Paul. - Godt. Så er det løst.
Alice må bare ikke havne i en følelsesmæssigt ustabil situation.
Det er et bryllup, Lynn. Det er ikke følelsesmæssigt ustabilt.
Jeg tror ikke, du ved, hvor skrøbelig Alice er, Paul.
Og det er ikke din skyld. Slet ikke.
Psykologien bag selvskadende adfærd er meget indviklet.
Og jeg tror, at det, Alice gør... gjorde -
- var, at hun forsøgte at omdanne sin følelsesmæssige smerte -
- til noget håndgribeligt. Som fysisk smerte.
Jeg tror... faktisk godt, at vi forstår det.
Normalt handler den slags om at få opmærksomhed.
- Sagde jeg noget dumt? - Nej.
- Der er gået lide mode i det. - Nej.
- Jeg tror... - Jeg er ligeglad med, hvad du tror.
Jeg prøver bare at forklare dig, hvad der foregår med vores datter.
Og i hendes tilfælde tror jeg, at det handler om kontrol.
- Med hvad? - Alt.
Det barn har ikke kunnet styre noget som helst i sit liv.
Hverken vores skilsmisse, somrene hos dig -
- eller at hun voksede op uden sin bror. Alt det.
- Alt det kunne hun ikke styre. - Men det kunne du.
Nej, mor... det kunne jeg ikke.
Paul...
Sig, hvis jeg er gal, for jeg kan ikke huske det mere.
Jeg har fortrængt så mange ting, at jeg ikke kender sandheden mere.
Aftenen før jeg forlod dig...
Da stod vi i køkkenet, og du råbte ad mig på grund af et eller andet.
Du havde vist mistet dine nøgler eller noget.
Og Alice holdt fast i mit ben.
Og du råbte. Du råbte rigtig højt.
Hun var skrækslagen og ville ikke slippe mig.
Og så tog du fat i min bluse -
- og slog mig i ansigtet.
Du tog fat i min bluse og slog mig ansigtet.
Fortæl mig, Paul...
Skete det virkelig?
Ja, det gjorde det.
Det må være rart at få sagt det højt.
- Har du set mit kamera, morfar? - Niks.
Der er det jo.
Jeg har ikke sovet i nat. Som sædvanlig.
Jeg lå og tænkte.
Ved 4-tiden eller deromkring.
Jeg synes, at stemningen har været temmelig dramatisk, siden vi kom.
Det fik mig til at tænke på, at hvis vi skulle have været til begravelse -
- havde vi måske kunnet enes bedre.
Hvad kan det betyde?
Den eneste konklusion, jeg kan drage, er -
- at døden faktisk forener en familie mere, end kærlighed gør.
- Det er ret vildt. - Det er forfærdeligt at sige sådan.
- Synes du? - Ja, det gør jeg.
Jeg ved godt, at det lyder kynisk, men...
Tag nu den 11. september...
Jeg ved godt, jeg var lille, da det skete, men...
Helt ærligt: Når jeg tænker på det nu, er det måske -
- den eneste gang i mit liv -
- jeg virkelig har følt samhørighed med alle i min familie.
Et øjeblik opstod der en underlig og uhåndgribelig forbindelse.
Jeg ved godt, at den stadig er der. Det er ikke det, jeg siger.
Jeg finder det nok bare mærkeligt, at den følelse kræver en tragedie.
Tja...
Måske skyldes det din opvækst.
Jeg er mig og mine omstændigheder.
- Har du hørt det om Alice? - Ja, jeg har ondt af hende.
Det er altså bizart. Fatter det ikke. Nu syr de ærmer på kjolen.
Lfølge Lynn er det denne generations anoreksi.
Anoreksi kan jeg forstå. Alle vil være pæne. Det andet er klamt.
Gør du eller dine venner det? Det er altså ikke generationsbestemt.
- Det er Lynns ord. - Bare hun ser godt ud.
Måske er det ligegyldigt. Lynn synes vist ikke, at vi er gode for Alice.
Hvor rædselsfuldt. Jeg bliver så gal. Hvordan kan hun finde på det?
- Alice kommer ikke til brylluppet. - Det kan man ikke være sikker på.
Hun vil have bare opmærksomhed. Hun ligner sin mor.
Hvem siger det?
Det siger Donna, at Lynn har sagt. Det gjorde du.
Hvordan kan hun gøre det? Hvordan kan hun bare blive væk?
Hvad er der?
Hvordan kan hun blive væk og ødelægge sin brors bryllup?
- Hvad er der galt med dig? - Hvem siger, at hun ikke kommer?
Bed hende om at stoppe med at gøre alting til et drama.
Det her handler om Heather og Dylan. Det er deres dag.
Det ved jeg godt. Hun kommer også! Hvem siger noget andet?
Er det ikke ligegyldigt? Det blev der sagt!
Du skulle have bedt hende ringe til sin far og få det løst.
Nu er det hele ødelagt. Skønt!
Hej, alle sammen.
Gudskelov... Hvad så, Alice?
- Hvordan har du det? - Godt.
Mor... hejsa. Jeg har det rigtig godt.
- Du ser godt ud. - Jeg vil have et knus lige nu.
- Tak, fordi du kommer. - Hvad så, folkens?
Ja, ja. Nu hilser vi på hinanden. Pseudoagtige hilsner.
For alle bedstefædres skyld: Kan vi ikke bare?
Hvordan går det i skolen? Du har en kæreste, ikke? Du er jo gudesmuk.
- Det går okay. Jeg går... - Det er sommer, Bonnie.
Vil du række mig noget steg, Donna?
- Ingen kæreste? Der må da være en. - Nej. Jeg kan godt skære selv.
- Det vil jeg gerne. - Det gør ikke noget.
- Stop så, Donna. Hun kan selv spise. - Der er også en til dig.
Du havde vist mistet dine nøgler eller noget, men råbte ad mig.
Og Alice holdt fast i mit ben.
Hun var skrækslagen og ville ikke slippe mig.
Og så tog du fat i min bluse...
Pis, Alice!
Undskyld, det var en dårlig idé. Jeg troede ikke...
Græder du, eller hvad? Hvad er der?
Jeg synes, at Alice klarede det med familien godt.
Ja. Hun og Dylan -
- var ved at dø af grin over den udklædte hund. Cowboyen.
Jeg ved bare ikke, hvad jeg skal gøre ved Paul.
Det er også svært.
Jeg kan bare ikke se det dejlige.
- Ved Paul? - Nej, ved cowboyhunden.
- Hører du egentlig efter? - Ja, selvfølgelig.
- Jeg kan ikke glemme den hund. - Prøv, Lee.
Den havde små pistolhylstre og...
Og små læderovertræksbukser.
Jeg er ret sikker på, at mormor er sociopat.
Jeg mener det. Det skal undersøges. Skriv en afhandling om det.
Kald den "Mørkets hjerte 4".
Så poetiske titler har afhandlinger ikke.
Det har du ret i.
Hvorfor fanden tager du stoffer, Elliot?
Det er tre måneder siden, du kom fra din fjerde afvænning.
Tjald er ikke rigtig narko. Det er en bamse. Eller en øgle.
- Du roder ikke med andre stoffer? - Selvfølgelig ikke.
Helt ærligt, Elliot. Du gjorde os sgu bange.
Det gør jeg ikke.
Er du den rette til at bringe selvdestruktiv adfærd på banen?
Det var noget rod. Du var fandeme helt væk!
Jeg har forstået det.
Jeg rører ikke de slemme ting mere.
Jeg tager kun almindelige teenagestoffer.
Jeg kan se spiseskeer...
...teskeer...
...gafler...
...og dessertskeer.
Men ikke skyggen af en kniv.
- Er det rigtigt? - Jeps. Knivene er flyttet.
Måske har mormor bare børnesikret huset på grund af morfar.
Tror de helt ærligt, at adgang til en smørekniv er mit problem?
Er du rigtig klog? Det giver sgu da sig selv, for satan!
Mormor har allerede byttet dine skrabere ud med hårfjerningsmiddel.
Vil I sende en ambulance til Overlook Drive nr. 9, med det samme, tak?
Ja.
I må ikke røre ham.
Ja, han trækker stadig vejret. Tak.
Bare rolig. Sådan er det.
- Er du høj? - Hvad?
Har du taget noget, eller hvad?
Øh... ja.
Hvad?
Fentanyl.
- Hvad er Fentanyl? - Det er ligesom morfin.
Bare 81 gange så stærkt.
Er du bange for at dø?
Konstant.
Hver eneste dag.
Det giver ikke nogen mening
Det ved jeg godt...
Men det passer.
Hvordan føles det?
Jeg ved ikke, om du ved det, men jeg kommer ikke til prøven.
Jeg tager... på hospitalet med din morfar.
- Hvor er Paul? - Det ser ikke ud, som om han er her.
Hvorfor er han her ikke?
- Hvor satan skulle jeg vide det fra? - Underligt.
- Hvad hvis han er kørt galt? - Hold nu kæft. Jeg bliver skør.
Okay.
Hvor er jeres søster? Hvor er Alice?
Vil du lige se til Alice, Lee? Jeg har høje hæle på.
- Hvor er din skjorte? - Det her er en skjorte.
Nej, det er en sweatshirt. Det der er en skjorte.
Hvor bliver du af? Er du klar?
- Hvad skal jeg sige til ham, far? - Til hvem?
Til Paul. Hvad? Hvad skal jeg sige til ham?
Hvad skal vi tale om?
Ja, altså...
Jeg kan godt forstå, at det er akavet, men...
Han vil nok...
Han spørger nok, hvad du har lavet, og det fortæller du så.
Så spørger du ham og får et svar, og så kører det derfra.
Det er en prøvemiddag, ikke Camp David-aftalen.
- Har du det varmt? - Om jeg har det godt? Bestemt.
- Hejsa. Godt at se dig, Paul. - I lige måde.
Gud, hvor er I blevet store!
- Nu er det min tur. - Hvad så, Paul?
Hejsa. Vi mødtes lige kort og vekslede et par ord. Det var stort.
Hvis det er okay med dig, Alice...
...vil jeg tage disse jomfruer med og besudle dem...
...med mine tanker og meninger om nutidens religionstilstand.
Den er ret kontroversiel, Paul.
Undskyld. Han har... lidt problemer.
Ja, det er jo ret tydeligt.
Men det har du ikke.
Du er blevet voksen. Det er helt utroligt.
Beklager, jeg ikke har været til stede. Tak, fordi du er kommet.
- Det betyder meget for alle. - Ja.
Jeg kunne næsten ikke genkende Charlie og Sam.
De spurgte altid, hvorfor du ikke boede hos os mere.
Er det sådan, de husker det? At jeg kom om sommeren?
- Tror de ikke, at jeg boede der? - Nej, nej...
- Hvorfor? - Så konkret er det ikke.
Det var mere noget med, at de var små, og at du var storesøster.
Det er fortid, og det skal det blive ved med at være.
Så er alting forhåbentlig tilgivet.
Hvad... læser du?
Noget spændende?
Ja, det er spændende.
Jeg studerer børneudvikling.
Vil du så kunne tage dig af børn? Som børnelæger eller sådan?
Nej, det handler mere om psykologi.
Ja, selvfølgelig. Det har du nok fra din mor.
- Hvad? - Du ved... det med Lynn.
Psykologen og alt det.
Det var ikke kun hende.
Er alle kommet?
Okay. Skal vi gå ind?
Sådan, ja. Og så herhen. Perfekt.
Og så deler I jer. Perfekt, tak.
Og herhen, skat. Herhen. Flot. Superfint.
Og så må brudgommen gerne følge sin mor på plads.
- Jeg... - Har du ikke fortalt hende det?
Fortalt mig hvad, Lynn?
Tror du bare, du kan valse ind i hans liv igen?
- Har hun tvunget dig til det? - Nej... nej.
Det er bare...
Hun er min mor, Patty.
Var det ikke dig, der sagde -
- at det at være forældre indebærer et vist ansvar? Gjorde du ikke?
Det var mig, der kørte ham i skole.
Det var mig, der puttede ham. Og mig, der nussede ham, når han var bange.
Det var mig, der vaskede hans tøj. Det var ikke dig! Det var ikke dig!
Jeg var der altid. Det var du ikke.
- Skal vi ikke trække lidt luft? - Vi er udenfor, Paul!
- Bare bland dig udenom. - Fald nu ned...
Und... undskyld.
Det kan jeg godt sige dig, Lee: Nu bliver der krig. Virkelig.
Hvordan har du det deromme, Elliot?
Jeg spekulerer på bordplanens symbolske værdi.
Her kommer Helman, de har ingen ligevægt
Vi har kollisioner Lukker op for aggressioner
Mange løs' kanoner
Panserne kan rende os For vi vil kun have stort kaos
Ingen yuppie her får lov at råbe mer'
Når min lap ryger op og jeg si'r Heilfor Helmans familielir
Hold kæft, Elliot! Han kommer bare til Annapolis og kører med klatten.
Du godeste... hold da op.
De kællinger får godt nok min pungsaft i kog.
De er 6,5'ere.
Se lige hende der! Hun er jo totalt fuldblods!
Og elegant er hun også. Hun ligger sikkert i silkesengetøj.
Og har en lille landingsbane, så jeg kan komme til.
- Hende tog jeg gerne. - Det ved du ikke en skid om.
Jo, fra min mors bog om g-punktet. Pigerne har fået en tur af mig.
Ved du, hvorfor jeg er stensikker på, at du er fuld af lort?
Det er jeg ikke. Men hvorfor?
Vidste din mor, hvor hendes var, lavede hun ikke hundetøj.
- Sådan, svin! - Hvad griner I ad?
- Pungsaft. - Hold dog kæft, Ben.
Du har bare at danse med mig i morgen aften.
Dans er ikke lige mig.
Det passer da ikke. Du kan da dance macarena.
- Er det rigtigt, Elliot? - Du vrøvler.
Mor lærte dig den, og du lærte mig den. Du var dygtig.
I ved godt, at min bror, Ben, er svært autistisk, ikke?
Vi taler bare helst ikke om det -
- for taler man med tossen om det, kan selvtilliden få et knæk.
Er det ikke også rigtigt, Ben? Er det ikke?
Vil du have en cigaret, Samantha?
Det vil gøre dig meget mere attraktiv.
Hun er bare en kælling.
- Det er bedre at være bleg. - Ikke på den kjole!
- Er han okay? - Ja, ja.
Bedre øl end den her Michelob Ultra findes ikke.
Og så er der næsten ingen kulhydrater i. Hvad giver I?
- Er han okay? - Han har det fint.
Vi får dem lavet i Indiana, og pengene er...
Men den der aftale med GM...
- De ligner ikke hinanden. - Jo, zirkoner ligner hinanden.
Ved du, hvad der er interessant?
De fleste tror ikke, at der var andet end rock and roll, da den kom.
Det passer ikke. De fleste husker ikke -
- at der fulgte en underlig tid på tre-fire år -
- hvor alting passede bedre sammen.
Der var Perry Como, Bill Haley og Pat Boone.
Og folk som Jill Corey. Kan du huske hende?
Jo. Jeg spillede "Make Like a Bunny Honey" for dig.
Jeg ringer lige til mormor og hører, hvordan det går på hospitalet.
Sig, at vi beder for dem.
Du... jeg vil bare sige, at vi kom forkert ind på hinanden tidligere.
Og så ville jeg også bare sige, at jeg har savnet dig rigtig meget.
Vi har alle sammen savnet dig.
Din mor sagde, at du havde det skidt, så jeg var usikker på situationen.
Så håber jeg ikke, at jeg har skuffet dig.
Skuffet mig? Nej da. Nej, nej.
- Hvad mener du med det? - Undskyld, det er bare lidt akavet.
Dylan har fortalt, at du har forfremmet ham. Det er godt at høre.
Det fortjener han. Han har gjort det godt, men må stræbe som dig.
Tak. Jeg var nødt til at holde en pause -
- men tager flere kurser i september, så jeg kan nå at blive færdig.
Det glæder mig, at du endelig har fundet noget.
Jeg er virkelig glad for det.
Jeg føler, at jeg kan bidrage med noget.
Alice... jeg ved godt, at alle synes -
- at jeg ikke fatter noget som helst. Det har de måske ret i.
- Men det vil jeg rigtig gerne. - Tak, Paul.
Hvis du vil ringe og snakke, fordi du er trist eller sådan, så...
Jeg vil bare ikke miste kontakten med dig igen.
Det ville være rart.
Måske kunne vi spise frokost...
...eller noget.
Jeg mener...
Måske kan det...
Måske kan det så bare være os to.
Hun er min kone, Alice.
Det ved jeg godt.
Undskyld? Bartender...
Må jeg få tre dobbelte whisky? Den bedste, I har.
Hvor gammel er du?
17. Min familie er her, og det er et helvede.
Jeg beder dig: Hav lidt medlidenhed med mig.
Alice står udenfor og er hysterisk. Min taske. Jeg skal tisse.
Okay.
- Drikker du tit? - Kun når jeg er på opiater.
Godt, så...
Men det, jeg forsøgte at sige ligesom -
- var, at det ligesom var min mor, der tog sig af Dylan, og ikke din.
Og det siger jeg ligesom ikke for at fornærme nogen -
- men det er ligesom sandt.
Og det, jeg nok prøver at sige, er ligesom, at det var respektløst -
- at din mor ligesom tvang Dylan til at følge ham til alters.
Så... ja.
Vil du høre noget vildt morsomt?
- Ja. - Er du sikker?
- Det lyder, som om du er færdig. - Hvad?
Det lyder, som om du er færdig.
- Kom nu ud, Lynn. - Hvorfor?
- Kom så ud fra toilettet. - Ja, men...
Der er du jo! Jeg har ligesom ledt efter dig overalt.
Du nægter at tro, hvad Elliot lige har sagt.
Han er ligesom bare så arrogant og alkoholiker og narkoman.
Han bestilte ligesom tre dobbelte af noget. Jeg spurgte -
- om han drikker, og så sagde han: "Jeg blander det med opiater."
- Klamt. - Hele familien er forfærdelig.
Ja, det er de. Jeg hader dem.
Hvem var det? Hun vaskede ikke engang hænder.
Du godeste, Paul... Kan du ikke styre din pitbullterrier af en kone?
Elliot siger, at Lynn siger, at da du og far mødtes -
- var du stripper og kokainluder.
- Er det rigtigt? - Jaså?
- Det er jo latterligt, skat. - Lov, at det er løgn, mor.
Din forpulede, løgnagtige luder!
Har du fortalt dine børn, at jeg har været stripper og kokainluder.
- Det har jeg aldrig sagt. - Det siger Elliot.
- Op i røven med ham. Han er en nar! - Hvor er du dog en god mor.
Elliot har Tourettes. Han siger alt muligt.
Du kommer bare valsende og prøver at knuse familien.
Prøver jeg at knuse familien? Tager du gas på mig?
Jeg har opdraget Dylan. Det var ikke mig, der svigtede ham.
Du kan rende mig noget så grusomt, din bonderøv...
Slip hende, for fanden!
- Har du fundet en, der slår igen? - Jeg smadrer dig sgu!
Kom. Vi går.
Ud med dig, dit møgdyr.
- Det var rimelig pinligt for dig. - Hold din kæft!
- Hvad fanden foregår der? - Hun tog fat i mig og...
Hun tog kvælertag på mig. Patty overfaldt mig, Lee.
Og ham der, det store røvhul... Han har drukket og taget stoffer.
Jeg har drukket en lille smule. Jeg fik panikangst.
- Sæt jer ind i bilen. - Hold kæft!
- Hun er rasende. - Er hun det? Tak for oplysningen.
- Døren er låst. - Åh, det lort!
- Gider du godt åbne døren? - For fanden da...
Hvorfor fanden skal de være så indviklede?
Klokken er 00.13, og jeg rapporterer direkte -
- fra Joe og Doris Bakers hjem i Annapolis i Maryland.
Den diabolske kraft, også kendt som familien Helman -
- har netop skabt kaos i den stille og rolige kystby.
Den mimoseagtige, selvdestruktive datter Alice Saksehånd -
- og moderens yderst upassende opførsel -
- har fået nogle til at tænke: "Hvordan skal det gå i morgen?"
Øjeblik...
Jeg får en besked.
Ubekræftede kilder hævder, at uanset hvordan det ender -
- vil Doris Baker fortsat være rasende i al stilhed.
Det store spørgsmål er nu:
Kan de enes den ene dag -
- eller bryder helvede løs, så familien går op i limningen?
Elliot Helman for FUCK News. Tilbage til dig, Ben.
Hvad er det nu, den hedder, den te, jeg kan lide?
- Hvad for en? - Den, jeg drikker.
- Grøn te. - Nej, det er kamille.
- Hvorfor spurgte du så? - Jeg ved ikke, hvad den hedder.
- "Surrender". - Nå ja.
"Surrender... To Sleep".
For fanden da, Lee...
Kan du ikke bare bede om den?
Nej, jeg tænder aldrig der.
- Må jeg tale med dig, mor? - Nej, Lynn.
Hvorfor har du aldrig lært, at man skal tie stille indimellem?
- Jeg ville bare... - Alle ved, hvad du vil.
Du har nemlig aldrig kunnet holde noget for dig selv.
Jeg prøver jo bare at hjælpe.
Hvem? Mig?
Som ikke kan falde i søvn midt om natten?
Jeg kan ikke falde i søvn, selv om jeg er helt udmattet.
Er det mig, du prøver at hjælpe?
Hans tilstand er stabil, men lægerne kan ikke gøre mere.
De kan kun sørge for, at han har det så godt som muligt.
Det er det eneste, jeg har gjort.
Sørget for, han havde det så godt som muligt.
Jeg var 17 år, da jeg mødte din far.
Han var en flot fyr.
Så høj og stærk...
...og genert.
Jeg savner ham.
Jeg savner ham, jeg giftede mig med.
Jeg savner ham, når han er her, og når han ikke er her.
Jeg lå i sengen og tænkte: "Hvornår blev det sådan her?"
Hvornår forsvandt han?
Hvornår faldt jeg i søvn for første gang...
...i en tom seng i et tomt hus?
Er det min skyld, at det er gået sådan?
Har jeg gjort noget forkert?
Jeg ved, at det sker.
Hver gang jeg vågner, og lige inden jeg slår øjnene op -
- lytter jeg efter for at høre, om han trækker vejret.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre...
...når jeg vågner, og han er holdt op...
...når der bare er stille.
Helt stille. Hvad skal jeg så gøre, Lynn?
Okay, okay...
Nu ved du det, Lynn.
Du fik ram på mig. Det var derfor, du kom, ikke?
Jeg var ikke parat. Jeg er stadig ikke parat.
Intet er forandret, mor.
Folk forandrer sig ikke.
De er heller ikke vigtige. Men det er du, Alice.
Du må ikke lade dem bestemme, hvem du er, eller hvad du kan.
Hvis du gør det, så vinder de.
Jeg er ikke som dig, mor. Jeg kan ikke bare lukke af.
Du må ikke lade dem styre, hvordan du har det med dig selv.
Jeg kan ikke lade være med det.
Du bestemmer selv.
Og du er stærk. Du er sgu stærk, Alice.
Dengang, det kun var os to, og ingen stod på vores side...
...så kunne du støtte mig. Det kunne du altid.
Hvis I ikke har noget imod, vil jeg lige sige, I ser dødgodt ud.
Helt fantastisk godt ud.
Jeg kunne godt tænkt mig, at du holdt mund i et døgns tid.
Du tog stoffer, og det er din skyld, at Patty blev tosset.
Nå ja, men jeg troede, familien ligesom var kommet videre.
Jeg har ikke energi til at komme videre. Ligesom.
- Uha! - Ja, lige præcis.
Blev du aldrig fuld eller høj, da du var ung, far?
Ikke helt så tit og gerne som dig.
Hvad med dig, mor? Tog du ikke syre i 70'erne?
Gør mig en tjeneste, Elliot.
Tag dog en overdosis, så hele dit liv er spildt.
Jeg giver nemlig op.
Fedt! Mener du det?
Det lyder fedt.
Hvorfor skal du altid være så strid?
Hvad er du nu sur over? Grisekjolen?
Se selv.
Du er så barnlig. Hvornår bliver du egentlig moden?
Tja... når det lakker mod enden.
Der er jeg.
Han så et vejskilt med en streg over en trompet.
"Hvorfor må man egentlig ikke spille trompet her, far?"
"Det betyder, at man ikke må dytte, Dylan."
Lad os skåle for Dylan og hans smukke hustru Heather.
De får et langt og godt liv sammen.
Jeg vil også gerne takke Patty, min henrivende hustru -
- som har stået for receptionen, teltet og det fine diasshow.
Og inden jeg sætter mig ned, vil jeg godt takke Alice -
- fordi hun kom, for det betyder meget for hendes bror og familien.
Tak, Alice.
Jeg har altid elsket Marilyn Monroe, som I nok kan se.
Jeg sagde: "Nå du skal slå, så husk -
- at jeg er Marilyn Monroe, og du er Joe DiMaggio."
"Kig hen på mig -
- så får du et fingerkys."
"Og så slår du bolden over hegnet."
Og ved I hvad? Det gjorde han.
Som regel.
Lagde du mærke til, at da du skulle slå i dag -
- så fik du et fingerkys af mig?
Jeg elsker dig, Dylan.
Og jeg er så glad for, at du ramte plet med Heather.
Og jeg ved med sikkerhed, at I to er som skabt for hinanden.
Jeg elsker jer.
Lynn?
Har du lyst til -
- at fortælle nogle historier fra Dylans barndom?
Hjælp hende på vej.
Jeg er Dylans mor, Lynn.
Jeg er ikke så god til sådan noget her.
Jeg var ikke lige forberedt på, at jeg skulle holde tale.
Jeg vil nøjes med...
Jeg vil nøjes med at sige, at det er skønt at være sammen med dig i dag.
Jeg er utrolig glad på jeres vegne. Det er jeg virkelig.
Jeg er ked af, at jeg ikke kan fortælle en historie fra din barndom.
Jeg ved bare, at jeg elsker dig utrolig højt.
Jeg elsker dig utrolig højt, Dylan.
Du er blevet en fantastisk mand.
Og når jeg ser på dig, er jeg utrolig stolt af dig.
Jeg er stolt af, at du er blevet, som du er.
Det var det hele.
Hej, Lee.
Der er ikke længere nogen, der hyrer et band.
Vi havde et helt fantastisk band.
Du, Ben... Jeg tror, at min yngste datter er vild med dig.
Tror du måske, at vi to kunne tale sammen, Alice.
Helst ikke, Paul.
- Bare lidt. - Nej.
- Det er hurtigt overstået. - Paul... Nej.
Godt. Jeg har forstået det. Det er ligesom, da du var lille.
Det er modtaget. Hyggeligt at se dig, Lee.
Det der var bare det sygeste, jeg nogensinde har set.
Må jeg tale med dig, mor?
Et øjeblik.
- Har du ikke noget at sige, mor? - Hvad skal jeg sige?
Jeg vil gerne høre, hvorfor du ikke stod på min side.
Du er min mor.
Hvorfor hjalp du mig ikke med at få børnene? Med at få Dylan?
Åh gud, Lynn... Dylan er blevet gift. Kan du ikke bare glemme det?
Har I set Elliot? Der er ingen, der ved, hvor han er.
Hvordan går det, morfar?
Fint. Men jeg ud og arbejde i haven.
Så vil jeg gå ud og arbejde i dybden på nogle af brudepigerne.
Det var ikke den slags arbejde, jeg mente.
Elliot?
Elliot!
Vi må være forsigtige. Det er jo mørkt.
Godt...
Han har altså intet at miste og slår op med sin forlovede...
Lee... Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Klokken er mange, og jeg ved ikke, hvor Elliot er. Jeg er bekymret.
Nå... Hvor søren kan han være?
Så kører vi.
- Tante Lynn? - Hvad er der?
Jeg ved ikke, om det var Elliot, jeg så -
- men jeg tror, at han lå på en badering.
- En badering? - Ja.
Altså... ude i bugten.
Er det havnefogeden?
Min svigerindes søn flyder rundt ude i bugten på en badering.